Červený plechový traktor na klíček.
Jedna z nejoblíbenějších hraček kluků ve školce -
traktor značky Zetor. Před rokem 1989 jich byly plné oranice.
O zetorech bude dnešní Retro.
Představíme vám někdejší zaměstnance STS a JZD,
kteří se zetory pracovali.
Nejvíc mě bavilo, když jsem na poli jezdil s pásákem,
když jsem oral. Za mnou jsem viděl, že to ubývá.
Klady nemohu říci, protože jsem je nikdy
nemohl porovnat se zahraničními stroji.
Zápory vidím jenom v tom, že byly přetěžované a věčně poruchové.
Zajdeme za mladíkem, který v renovaci zetorů našel zálibu.
Traktor byl hotový, strávil jsem na něm rok.
Každý mi říkal: Ty jsi blázen, ty jsi blázen.
Říkám: Dobře, třeba jednou uvidíte.
A poslechneme si o vzniku legendární traktorové písně.
Byli na nás naštvaní, když jsme to nehráli.
Museli jsme to nasadit. Bez ní si to už nedovedeme představit.
Kořeny traktoru Zetor najdeme v poválečném období.
V první reportáži Tomáše Voženílka se dozvíme, co značka Zetor znamená
a jak se vyvíjel traktorový průmysl v Československu.
Zbrojovka přebudovala válečnou výrobu na výrobu mírovou.
Dala si hned úkol nad míru záslužný a řekněme příkladně mírový.
Konstruuje a buduje zemědělské traktory.
Nový traktor se jmenuje Zetor.
Po válce se v rámci obnovy našeho průmyslu narodil Zetor.
Pomocník zemědělce začal být vyráběn v brněnské Zbrojovce.
Odtud také samotný název. Zet je první písmeno
slova Zbrojovka, or zase konečná dvě písmena slova traktor.
Brzy Zetor v rámci znárodnění převálcoval ostatní značky.
Rodí se nám nová armáda, armáda pokrokových zemědělců.
S traktory jsem se setkával už od svého dětství,
protože tady se spravovaly traktory hlavně po válce
soukromým zemědělcům, byly to traktory dovezené od Unry.
Naše zemědělství dostane letos tři tisíce traktorů.
Je proto třeba naučit zemědělce s traktorem zacházet.
Byly to americké, anglické traktory,
například John Deere, Farmall, Oliver,
které se zde používaly, ale byla to jednorázová akce.
Po roce 1948 de facto už začaly vládnout traktory Zetor,
které neměly v tu dobu u nás konkurenci.
PÍSEŇ
Nad družstevním lánem vrána krákorá.
V poli nezoraném nikdo neorá.
Historie zetoru se paradoxně píše shodně s klíčovými milníky
našich novodobých dějin. V r. 1945 vyjíždí první typ zetoru.
V roce 1948 se ukazuje sériově vyráběný traktor.
A tady je ještě jeden z mnoha darů, kterým pracující vyjádřili
svou vděčnost a úctu prezidentu republiky Klementu Gottwaldovi
v den jeho dvaapadesátých narozenin.
V roce 1968 na trh přijíždí reprezentant
nové výkonnější řady Zetor Crystal.
Prvním zetorům pětadvacítkám jsme říkali lošáci.
Měly přezdívku lošák proto, že rusky kůň se řekne loš.
Ony neměly startér, tak se roztahovaly koňmi.
Československý zetor v Tibetu.
To není největší zajímavostí tohoto snímku.
Stroj totiž řídí sedmnáctiletá dívka,
první tibetská traktoristka.
Úsměv mladé traktoristky vyjíždějící do širokých pastvin,
to je symbol nových radostných dnů ve vzdáleném Tibetu.
První byly pětadvacítky zetory, přivážely se nákladními vagony.
Vykládaly se v Lounech
a převážely se do různých středisek,
protože Louny byly hlavní traktorová stanice.
Josef Brzák, vedoucí rostlinné výroby družstva,
ukazuje správný směr jízdy traktoru.
Věříme, že využití nových metod přinese zasloužené výsledky.
Zetor Super, který byl čtyřválcový,
měl výkon třicet pět koní. Vyráběl se od roku 1955
do roku 1960 a byl používán pro těžší práce.
Tento typ potom byl modernizován, dostal označení Zetor 50 Super.
Získal větší výkon, lepší převodovku
a stal se nejsilnějším traktorem této řady.
Nastoupil jsem do JZD Potěhy, kde měli už tehdy 1 500 hektarů.
To už bylo tenkrát velké družstvo. Tam byly pouze traktory Zetor.
To byly pětadvacítky áčka, káčka, pak tam byly pásové traktory DT54
a málo Zetor 50 Super.
Já vyzkoušel všechny traktory, všechny, co bývaly.
To byly ještě padesátky zetory.
Dalším velkým milníkem byl rok 1960,
kdy nastoupila první unifikovaná řada,
která de facto znamenala modernizaci stávajících traktorů.
Motory různých výkonů měly stejný zdvih a stejné vrtání,
měly mnoho společných náhradních dílů.
Potom byl vznik druhé unifikované řady,
což byly traktory silnější, bylo to v česko-polské spolupráci.
Výkony těchto traktorů byly od osmdesáti koní.
Základní typ byl Zetor Crystal 8011,
na což navazoval traktor s předním náhonem.
Dále tam byly traktory 10011, 12011, což označovalo počet koní.
Až do 160 koní.
Kromě obrovského množství traktorů Zetor brázdily naše pole
také stroje z jiných zemí. Například ze Sovětského svazu,
Rumunska i východního Německa - stalinci, rumuni, zettéčka.
Stroje ze Západu se v Československu
do roku 1989 objevovaly sporadicky.
Potom předvedla soudružka Hyklová z našeho vyslanectví Zetor 25,
který darovali Vinařičtí přátelům v Čang-Kuo,
aby jim pomohli v boji za výstavbu nové Číny.
Jedeme!
PÍSEŇ
Jede traktor, je to zetor, jede do hor orat brambor.
To vzniklo někdy v roce 1975 v prváku na bramborové brigádě.
Ten základní slogan nebo část toho sloganu,
kdy jsem tři neděle ryl držkou, jak se říká, v brázdě bramborové,
sbíral brambory. Jednou jsem lehl úplně mrtvý,
posilněn slivovicí, jak se to říká, na kavalec.
Začal jsem zoufale řvát: Jede traktor, je to magor,
žere brambor, jak to bylo, jede traktor, je to magor.
Žere brambor. Jo! Pak se to rozvinulo dál.
S kluky jste to rozvinuli?
Pak se to rozvinulo až o několik let později.
On tehdy byl na prodloužené bramborové brigádě.
-My už jezdili jenom na týden. -My jsme to měli tenkrát horší.
Litovali jste toho, že jenom ten týden?
A on má takovou dobu s traktorem?
-Oni nevěděli, že jsem měl brigádu. -To jsme se neznali.
Bylo to v roce 1975, to jsme se ještě vůbec neznali.
Jak vlastně člověk má tento text vnímat?
Já kdybych nevěděla, že to zpíváte vy,
a viděla jenom ten samotný text, tak na jedné straně tam o tom,
jak člověk ty brambory, pak zase najednou moralizování,
kriminalita mládeže. Člověk by skoro řekl,
že si to u vás objednal svaz SSM.
To rozhodně ne, protože tam se vůbec snoubí spousta věcí.
Na mě to působilo spíš tak, že jsem viděl,
protože to byla taková vesnice úplně na hranicích
s Rakouskem tenkrát, u Dolního Dvořiště,
takže já jsem cítil takovou bezvýchodnost lidí,
kteří sedí od šesti od rána do osmi do večera v traktoru.
Kolikrát spadnou z traktoru, jdou do hospody, ožerou se.
Vzápětí, když to řeknu slušně, pomilují svoji partnerku
a druhý den ráno opět v šest hodin sedají do traktoru,
takže spíš takovou bezvýchodnost jsem v tom viděl.
Jiný svaz nás pak donutil, abychom udělali dočasně úpravu textu.
To jsme šli na pivo a museli jsme to trošku zjemnit.
-Jaký svaz? -Svaz tajných bezpečáků.
Traktory Zetor se to na polích za socialismu jenom hemžilo.
A nejenom tam. Teď vám povíme o jedné nekonečné cestě zetorem.
Taky budeme zkoumat klady a zápory těchto strojů.
Soudruha Husáka v areálu podniku očekávali zástupci stranické,
odborové a svazácké organizace. Podnik je největším naším výrobcem
traktorů, ročně jich opouští výrobní haly třicet tisíc.
Vedoucí byl nějaký Svoboda, tak přišel za mnou,
že bych měl jet pro traktor do Brna.
Řekl jsem, že jo, že půjdu zítra vyzvednout.
Jak se tam dostanu? Objednal mi letenku,
odvezli mě do Prahy na letiště a letěl jsem až do Brna.
Tam jsem si vzal taxíka a jel jsem do Zbrojovky.
Přihlásil jsem se tam, byl jsem tam asi dvě hodiny a přebíral.
Ještě jeden se tam ke mně přidal.
Společně jsme vyjeli asi v devět hodin.
Jeli jsme, já jsem měl pod sedačkou bedýnku s nářadím.
To nepérovalo jako teď.
To bylo tvrdé, to jsem byl naskákaný, než jsem dojel domů.
Přijel jsem domů s traktorem asi v osm hodin ráno.
Traktory Zetor byly vyváženy takřka do celého světa,
ať už to byla Amerika, Afrika, Asie a samozřejmě Evropa.
Srovnání mezi našimi traktory a traktory západními
se určitě dělalo, ale v západní Evropě
v tu dobu bylo zemědělství, které nemělo takové rozlohy
jako naše družstva nebo státní statky,
takže byly, myslím si, i oblíbené v zahraničí.
Značka Zetor tam byla dost zastoupena.
Poprvé v historii podniku zvládli loni v brněnském Zetoru
expedici traktorů bez nejmenších potíží,
i když poslední traktor roku naložili 29. prosince.
V nejbližších dnech vypraví dvě stě zetorů do NDR
a podle konkrétních požadavků Motokovu
také prvních sto traktorů pro nesocialistický sektor.
Právě v tom je ten vtip, že ty zetory byly
pravděpodobně dobré, ale tam se dovážely
hlavně pro soukromé zemědělce, pro malovýrobu,
kde zemědělec to nehonil celý rok,
kdežto my jsme to museli vytěžovat, protože traktorů bylo málo.
My jsme to vytěžovali prakticky tři sta dní v roce.
Ten traktor chodil pořád. Mělo to další nevýhodu,
-že nám ničil zdraví traktoristů. -Čím to?
Protože byl lehký, byl lehký, sedačky mizerné v 60. letech.
Až v 70. letech se objevily sedačky,
které okopírovaly německého Fritzmeiera.
Pak teprve se to trošku zlepšilo, ale přesto ten traktor byl lehký.
Prakticky to zničilo vnitřnosti traktoristů.
Já to můžu dokládat, protože 90 procent
mých souputníků traktoristů nepřežilo rok 1965.
Zemřeli na následky roztřesení vnitřností.
Bylo to kvůli lehkým traktorům.
Bohužel zetor byl jejich představitelem,
protože nic jiného jsme neměli.
Tak jsme si při opravě říkali: Tohle, hošánku, udělat
na hrotovém soustruhu, tak platíš jako mourovatej.
Jenže člověk se s těma mašinama mazlí jako s miminem
a pak to dostane do ruky nějakej...
Zetor má dobrou firmu a byl dobrý.
Můžu říci, že zetory byly dobré.
Jaké to bylo povolání být traktoristou?
Bylo to něco výjimečného?
Měl člověk na vesnici nějaké výjimečné postavení?
Výjimečné postavení ani ne, ale bylo to dost náročné.
Dělali jsme denní a noční. V traktorové stanici
mě to určitě bavilo více, než kdybych dělal v JZD.
V JZD měli taky jeden nebo dva traktory,
ale nebyl tak ohodnocen a nebyl na tom tak finančně
jako v traktorové stanici.
Traktoristky byly, ale to byly tady v JZD.
Tady byla nějaká Havlíčková a Kučerová.
Tyto dvě byly v JZD traktoristkami.
PÍSEŇ
Traktoristko vzorná, píseň moje letí k tobě tmou.
Do ouška ti šeptám, když tě večer vídám,
lány tebou zorané, že ve snu vždycky líbám.
Havlíčková byla vdaná, Kučerová byla svobodná.
Mě to tak nějak nepřitahovalo.
Já jsem jezdil po zábavách okolo,
ale žádnou známost jsem si nedělal.
PÍSEŇ
Tys má traktoristka, údernice z Pardubic.
Byl to někdy i obdiv, že se na to daly,
protože když jezdily na těch pětadvacítkách,
tam to skákalo. Traktory moc pro ženské nebyly.
Byly, dělaly to.
Co na tuto písničku říkal tehdejší režim?
Dýdžejové se snažili podsunout tomu režimu myšlenku,
že výchovná je, že se tam zpívá o kriminalitě mládeže,
takže se nás snažili obhájit, ale ty jsi s tím měl
špatnou zkušenost, tenkrát na Bartolomějské s traktorem.
-S traktorem snad ani ne. -S tím textem mám pocit...
Co se tam dělo?
My jsme většinou měli texty takové dvojaké.
Ty, které jsme psali na papír a odevzdávali institucím,
tak tam vždycky ten veršík byl jinačí,
než jsme pak ve skutečnosti zpívali.
Tady zrovna v tom traktoru došlo k úpravě,
že ožralý mládenec nezabíjí ženu a děti,
ale zabíjí pouze prasátko družstevní.
-Pak jde do kriminálu. -A pak se vzpamatuje.
Ne teda za vraždu, ale za neohlášenou zabíjačku.
Ovšem na koncertech zněla ta pravá podoba.
Chodili tam třeba tajní?
Chodili se dívat, co na koncertech vyvádíte?
Určitě chodili, ale já když jsem byl na výslechu,
tak jsem tam musel texty diktovat, oni je s něčím porovnávali,
takže zřejmě měli nahrávky z koncertů.
Naštěstí asi nahrávky byly tak děsivé,
že to porovnání prošlo, když ta slova byla mírně jiná.
Co na to říkali samotní lidé, kteří na vás přišli,
když tu písničku poprvé uslyšeli? Protože to je hitovka.
Jestli už byla napoprvé, nebo jestli postupně písnička narůstala.
-Asi napoprvé to hned chytlo lidi. -Já myslím, že zabrala hned.
Je to takový slogan, který se pamatuje hned.
Právě ten slogan to hodně podpoří. Písnička je tak jednoduchá,
že vlastně i ten rytmus to podpoří.
Já mám pocit, že na našem úplně prvním koncertu
byla tahle úplně první tehdy, abychom hned překvapili.
Jo, to byla jedna z prvních písniček.
PÍSEŇ
Jede traktor, je to zetor, jede do hor orat brambor.
Zetor může být i koníčkem, a to i u lidí,
do kterých byste to možná vůbec neřekli.
Třeba pan Břetislav Zahrádka. Jeho zálibou je renovace
i víc než čtyřicet let starých traktorů.
Jemu je ale mnohem míň, pětadvacet.
Když je pěkně udělané auto a někdo se za ním otočí,
to je pocit k nezaplacení, ale jaksi mě to úplně nenaplnilo.
Pak jsem si říkal co dělat, aby to lidi zaujalo
a aby to nedělal každý, tak jsem se rozhlédl
a viděl jsem ve stodole našeho starého zetora.
-Po dědečkovi. -Je to stroj na práci,
tak nikdo se s tím moc nezabývá, tak říkám,
že udělám traktor, aby vypadal tak, jak vyjel z fabriky.
Pustil jsem se do toho a tím to všechno začalo.
Běžně jsem ho užíval, vozil jsem si materiál.
Přivézt, odvézt, běžné věci.
Díky tomu, že jsem nešetřil na vzhledu,
že jsem dával kvalitní barvy, snažil jsem se odvést
kvalitní práci, tak ten traktor vzbuzoval zájem.
Jeden jsem našel ve stodole a pak už se člověk toho namlsá.
Zase nejsem takový, že bych se vydal dvakrát...
Uděláte jedno, už jste to jakoby prožil,
tak zkoušíte jiný, dát jiný do původního stavu.
Když člověk jede autem někam na výlet nebo tak,
tak tím autem si člověk krajinu neprohlédne.
Pořád musí člověk koukat na silnici před sebe.
Traktorem jedete pětadvacet, takže je na všechno času dost.
PÍSEŇ
Až večer z pole pojedem, dívky na traktor posadíme.
Do jejich očí pohlédnem, tebe v nich, slunce, uvidíme.
Přítelkyně se mnou jezdí, nevím, jestli ji to baví nebo nebaví.
My spojíme příjemné s užitečným. Potřebujeme pro něco jet,
tak přítelkyně jede se mnou, jsme spolu, uděláme práci,
potřebujeme přivézt materiál, písek, cokoliv, jsme spolu
a uděláme si výlet traktorem, je čas se koukat okolo.
Nejvíce se ohlíželi důchodci, kteří s tím jezdili.
Stalo se mi to, že mě zastavil pán.
Mával na mě, ať zastavím, tak jsem zastavil a povídá mi:
Hele, mladý, ty jedeš s tím traktorem z Brna, ne?
Tak jsem si říkal, ne, nejedu. Ten traktor jsem si opravoval sám.
Od takového člověka mě to potěšilo, že mi to ocenil.
Největší radost možná mají malé děti,
když děláme předváděcí akce a mohou se na něm svézt,
ale ty, které to zajímá, to jsou většinou starší řemeslníci
nebo starší traktoristé, kteří tady stráví celý den,
u každého traktoru se zastaví a vzpomínají,
jaké měl výhody, jaké měl nevýhody a jak se s ním dělalo.
Dneska se to nedá přirovnat k tomu traktoru, co jezdí.
Traktorista mě svezl. On tam sedí, pustí si klimatizaci.
Nastaví si hloubku orby, nastaví si setí.
Už na to musí trochu myslet.
Je to už tolik knoflíků v tom, jezdil bych bez problémů,
ale nedostal jsem se k tomu, od toho mám své dva vnuky,
kteří chodí do základní školy a kteří to za mě dělají.
Určitě bych staré traktory za nový nevyměnil,
protože když vidíte zrenovovaný starý traktor
a vypadá ve stavu, v jakém vyjel z fabriky před pětadvaceti lety,
tak myslím, že člověka to zaujme víc,
než když vidí nový traktor, který vyjel z linky před 10 dny.
Josef, tady ti předávám svoji Máňu.
Máš to v pořádku, tak ať se ti s ní dobře...
Máňo!
Majoři, lošáci, crystaly, stroje, které i přesto
nebo právě proto, že byly spojené s nekonečnou prací
a dřinou, asi navždy zůstanou v paměti těch, co s nimi jezdili.
Jaké jsou vaše vzpomínky na zetory?
Napište nám o tom a taky hlasujte
a posílejte retro fotky do naší divácké soutěže.
Vše najdete na www.retromanie.cz.
Tak se mějte hezky a za týden na viděnou.
Skryté titulky: Věra Kotlínová Česká televize, 2009