Vizitka rodiny, úložný prostor, domácí oltář.
To všechno symbolizovaly normalizační obývací stěny.
Kde se vzaly obývací stěny?
Jak se na ně dívají dnešní designéři?
Kdo určoval nábytkářské trendy za socialismu?
Uvidíte v dnešním Retru.
V komunistické éře jste modely obývacích stěn
mohli spočítat na prstech jedné ruky.
Dokonce mohla taková stěna způsobit i manželskou roztržku.
Řekněte mi, jaký je osud této skříně? Jak se k vám dostala?
Já jsem odjela na školení a manžel se rozhodl,
že mě překvapí, až se ze školení vrátím.
Prodal starožitný nábytek a koupil tuhle skříň.
A když jste to viděla, jaká byla první reakce?
Ven s tím!
První, to víte... Jsem vdaná sedm let.
Člověk všechno možné toleruje. Byla jsem strašně překvapená.
On si myslel, že budu jásat. Já jsem nejásala.
Tak jsme se trochu pohádali, ale nábytek byl pryč.
Nezbylo mi než se s tím smířit.
Polštáře. Máte výborné.
To je krásné.
To je nádhera!
Měla jste někdy chuť tuto skříň vzít a vyhodit?
Samozřejmě, dnes a denně.
-Proč jste to neudělala? -Protože jsem vdaná.
Hovořit teď budeme o nábytku. S kým?
S generálním ředitelem oborového podniku Nábytek ing. M. Rešlégrem.
-Dobrý večer. -Dobrý večer.
Soudruhu generální řediteli, jak znáte potřeby zákazníků?
Potřeby zákazníků je zapotřebí neustále zkoumat.
Ale to běžné zkoumání nestačí. Mimo toho provádíme
rozsáhlejší průzkumové akce. My jsme v prvních třech čtvrtletích
ne vždy uspokojili našeho zákazníka.
Čtvrté čtvrtletí bude podle mého názoru lepší.
Přijde na trh více kuchyňského nábytku, kterého nebylo dostatek.
Přijde na trh určité množství nových typů obývacích stěn.
Přijde některý čalouněný nábytek, který zatím nebyl zcela dostatkový,
i kusový nábytek, který je stále jedním z úzkých profilů naší práce.
Kde se vůbec obývací stěny vzaly?
Asi nemůžeme najít úplný prvopočátek.
Obýváky, to je vlastně lidová napodobenina měšťanských salonů,
takže se vlastně do obýváku měla umístit nějaká reprezentativní
nábytková sestava. Tím se vytvořil
velký nábytkový celek, který měl v sobě spoustu vitrín,
kam se dávaly reprezentativní předměty domácnosti.
Ona to samozřejmě není minulost. Nechci to nějak zesměšňovat,
protože moje babička v tom žila, já jsem v tom vyrůstala.
Existovaly jednak monobloky, jednotné obývací stěny,
které celou jednu stěnu zaplnily.
Pak byl ještě sektorový nábytek, hlavně sektor Universal,
jehož princip byl založen na skladebnosti.
Byly to jednoduché elementární jednotky, třeba kubické,
které se na sebe měly skládat podle toho, jaká byla potřeba.
Proč byl tak malý výběr obývacích stěn?
Jak vznikal socialistický bytový vkus?
To zjišťoval člen našeho retro týmu Bob Vostal.
Na to, jak bydlet za socialismu, měl omezený vliv
i Ústav bytové a oděvní kultury, kde na konci sedmdesátých let
působil i Julius Macháček.
Měl obrovský význam v jedné věci, že se tam soustřeďovali
dost špičkoví architekti, kteří tam pracovali
a navrhovali třeba nové řady nábytku,
vymýšleli ergonomii pro nábytek, dělali trochu vědeckou práci.
Ústav bytové a oděvní kultury neměl žádný vliv na to,
jak třeba vypadaly obývací stěny v panelácích?
Na to fakt vliv neměl. To bohužel ne.
Pouze nějakou osvětou, která se právě dělala
-formou publikací nebo materiálů. -Jak architekti,
kteří pracovali v Ústavu bytové a oděvní kultury,
prožívali to, že jejich práce byla k ničemu?
Byla to doba takového odevzdání a více méně tohleto bylo
"teplé místečkoŞ, takže ono je to samozřejmě
neburcovalo k tomu, že by vedli nějaký protest.
Ono ani nebylo jak. To by se stali de facto disidenty
přes nábytek, kdyby začali oficiálně proti tomu protestovat.
Hlavní vliv měli nákupčí. To byli takoví lidé,
kteří nakupovali pro velkoobchod zboží.
Vlastně veškerá produkce se řídila jejich vkusem.
Já si myslím do dneška, že nákupčí byli zvěrstvo,
že ovlivňovali vkus celého národa tím, že nakupovali věci,
které se líbily jim, nikoliv zákazníkům.
Jak jste spokojeni s tím, co je vám nabízeno?
My jsme zrovna nesehnali, co jsme chtěli.
-Zatím jsem nenašla to, co hledám. -Co postrádáte?
Sedací soupravu, aby byla roztahovací.
Ve stěnách bych si nevybrala,
ale líbí se mi některé kuchyně a ložnice.
Potřebujeme doplňky, šuplíky a takové věci, co se rozbijí.
-Nic takového jsme tady neviděli. -Musíme se podívat někde jinde.
Obývací stěna se tak stala vrcholem bytové kultury
v socialistickém Československu.
Podle tehdejších trendů ji musel mít každý.
Vůbec nevadilo, že v menších pokojích vypadala monstrózně.
A tak zatímco Julius Macháček v r. 1979 zakládal časopis Bydlení,
jehož první vydání zdobila odlehčená obývací stěna,
svět žil jinými událostmi. Poprvé probíhají volby
do Evropského parlamentu a stejně tak poprvé v historii
se britskou premiérkou stává Margaret Thatcherová.
Raduje se i Matka Tereza, která dostává Nobelovu cenu.
Naopak Československo pohřbívá prezidenta Ludvíka Svobodu
a v Praze probíhá proces s představiteli
Výboru na obranu nespravedlivě stíhaných, které zatkla StB.
Nestačíme pokrýt poptávku hlavně u bytových stěn,
kuchyňského a hlubokého čalouněného nábytku.
To byla úvodní informace, kterou jsme dnes dostali
od doktora Josefa Kozla, vedoucího odbytu Jitony Soběslav.
Bytových stěn dodají v letošním roce
do celé republiky téměř dvacet tisíc.
Před vánočními svátky se objeví v prodejnách nový výrobek -
variabilní stěna Akcent.
Já jsem v osmdesátých letech, o kterých vlastně točíte,
také bydlel na sídlišti. Hodně často když jsem se díval
do oken, tak jsem si představoval, že bych potřeboval udělat
takový architektonický řez domem. Bylo mi jasné,
že bych viděl tristní obrázek, že by byly všechny kóje skoro stejné.
Na delší stěně obýváku je tato obytná stěna,
o které jsme mluvili, naproti té stěně máme
sedací soupravu, která zabírá totálně
tak dvě třetiny půdorysné plochy, aby byla dosti reprezentativní.
Pak tam byl konferenční stolek a člověk tam už vůbec neprošel.
Ta tristní představa, že to je všechno stejné, mě deptala.
Obývací stěny ve své době byly převratným vynálezem,
který proslavil prvorepublikové Československo.
Teď se podíváme, jak to bylo s vývojem obývacích stěn dál.
Obývací stěny se zrodily už za první republiky.
Staly se hitem a ovlivnily celoevropský design.
Hlavní dík za to patří architektům Uměleckoprůmyslových závodů.
Podniku, který byl největším nábytkářským koncernem v Evropě.
Otec se na tom výrazným způsobem podílel.
Úplným zakladatelem nábytku, který lze k sobě přiřazovat,
byl architekt Jan Vaněk. Ovšem teprve UP závody
a pod vedením otce, který byl šéfarchitekt UP závodů,
se vyvinul skutečně skladebný systém,
který dovedl zařídit celé byty,
který dovedl vytvořit takovou tu pohodu domova.
Právě tady ve třicátých letech vznikala první hromadná výroba
moderního sektorového nábytku, a to nejen
v samotném Československu, ale v celé Evropě.
Kvalita se ale neudržela. Zvítězila totiž kvantita.
Nesrovnatelně jinak vypadala stěna z předválečných dob
a obývací stěna z období normalizace.
Veliký podíl na tehdejším vkusu měl tento export na Východ.
Tak jako v politice to byl jasný diktovaný požadavek.
Dokonce to bylo už předkresleno, že něco takového by chtěli.
A teď čeští architekti a čeští výrobci
se do toho museli nějakým způsobem dostat.
V této době začal rozvoj těchto sestav,
a já si myslím, že to nebyl pěkný nábytek,
těchto stěn a začaly se prodávat i v Československu.
Vyrůstal jsem v Brně na sídlišti Lesná,
což bylo v podstatě panelákové sídliště, paneláková stavebnice.
Já tuto stěnu vnímám jako jakousi analogii,
že v těchto panelákových krabicích se objevovaly nábytkové stěny,
které byly vlastně těmi stavebnicemi.
Návštěva proběhla přes předsíň, přes kuchyni
přímo do obývacího pokoje, kde se usadila
do hnědé sedací soupravy. Myslím si, že ta stěna
vyjadřovala ne postavení, ale ukaž mi,
jakou máte stěnu, a já vám povím, jaká jste rodina.
Dá se o tom mluvit jako o oltáři,
protože seskupení věcí kolem obrazovky jakoby kolem obrazu
je hodně podobné jako u oltářů. Samozřejmě to má
reprezentativní, oslavný, skoro glorifikující charakter.
Existovala nějaká stěna z těch socialistických stěn,
-která se vám líbila? -Určitě měl svůj šarm Universal.
A to v tom, že byl tak strašně rozšířený,
že jsme ho znali úplně všude, byl to takový familierní předmět.
Vlastně to byly jednoduché kubické tvary,
které kdyby byly z jiných, kvalitnějších materiálů,
tak na nich není co vidět špatného.
Mně se nejvíc líbila ta naše, co jsme měli doma.
Ta byla výborná. Kromě těch skleněných dvířek,
které nefungovaly, ale jinak se mi líbila moc.
Co byste na obývacích stěnách z dnešního pohledu změnil?
Nic. Ty stěny samy o sobě v té době byly hrozně krásné.
Tuhle jsme měli doma, to je přesně ona.
Je to posunutí někam jinam.
Je to nábytek navržený do jiné doby.
Někdo tvrdí, že jsou socialistické obývací stěny nevkusné.
Jinému se líbí. A co máte v obýváku vy?
Skryté titulky: Věra Kotlínová Česká televize, 2008